Amy? Sinua ei ole näkynyt täällä kouluaikojen jälkeen.
Jos asiasi koskee ystävääsi, niin hän ei tullut kirkkoon.
Amy! Anteeksi, etten ole päässyt luoksesi.
Olet luonani nyt.
Heidän kasvonsa ovat niin kovat. Silmät ovat kuin lasia.
En ymmärrä sitä.
En välitä heistä. - Meidän on ymmärrettävä heitä.
Syön ja teen työtä heidän kanssaan. Mutta en elä heidän kanssaan.
Minun ei tarvitse ymmärtää heitä.
Mistä arvasit, että olen täällä?
"Urheiden merenkulkijoiden muistolle" -
"jotka etsivät uutta maailmaa ja menehtyivät tällä rannalla."
Kauniita sanoja.
Kenelle se on? Kuka on kuollut?
Se on laivalle. Sinun laivallesi.
Minun laivani on Amerikassa.
Meri nieli laivasi.
Olit ainoa henkiinjäänyt.
Stefan? Kaikki lapset?
He kaikki lepäävät tässä.
Älä itke, kaunis ystäväni. Tule mukaani.
Täällä minä asun.
Pidätkö kodistani? - Mistä olet saanut nuo tavarat?
Ne ovat meren lahjoja. En tiedä, milloin niitä tulee.
Mutta ne ovat aina kauniita.
Sinäkin tulit mereltä.
Onneksi hän ei ole minun tyttäreni. - Nyt heidän on mentävä vihille.
Avioliitosta ei ole puhuttukaan. - Muukalaiset ovat julmia naisille.
Sanoo hän, joka ei ole käynyt markkinapaikkaa kauempana.
Mitä tiedät muukalaisista? Tai naisista?
Sanon vain, että mustalaiset ovat vaarallisia.
Hän on lumonnut Amyn. Niin ne tekevät!
Eipä avioliitto enää mitään uutta toisi...
Mitä tarkoitat? - Jäisit kaipaamaan rahojakin.
Amyhän antaa rahansa äidilleen. - Älä välitä hänestä.
Mitä sanoit Amystä?
Onhan sitä nähty kaikenlaista. Eikä se ole mitään mielikuvitusta.
Esimerkiksi luolan luona... - Kyllä minä sinulle näytän!
Eikö meidän pitäisi näyttää eräälle toiselle?
Amy!
Luulet olevasi jotain, kun ystävystyt tohtorin kanssa.
Et enää koske tyttäreeni!
Lopeta! Anna hänen olla!
Päästä hänet menemään! Anna hänen olla!
Lopeta!
Päästä hänet menemään! Ei mereen!
Lopeta!
Heitän sinut takaisin mereen, niiden muiden seuraan!
Yanko!
Isä!
Yanko...!
Odota toisessa huoneessa, Amy. Minä huolehdin hänestä.
Arvaan kyllä, kuka tämän teki. Mutta miksi?
He käskivät minun pysyä kaukana.
Jos nain hänet, joudun takaisin mereen.
Kenet sinä naisit? - Amyn.
Amyn?
Fosterin tyttären? - Niin. Olemme tapailleet.
Ettekö tiennyt?
Onko hän suostunut vaimoksesi? - En ole vielä kosinut.
Tiedätkö varmasti mitä teet? - Sydämeni tietää.
En halua puhua asioista, joissa en ole asiantuntija -
mutta sinun kuuluu tietää, että Amy on aina ollut erikoinen.
Erikoinen? Kuinka niin?
Hänen äitinsä toi hänet luokseni, kun hän oli 9-vuotias.
Kolmen kouluvuoden jälkeen hän ei osannut lukea eikä kirjoittaa.
Olen kohta valmis.
Tutkin tytön.
Hän oli täysin terve, ja päättelin, että hän on hidasälyinen.
Viikkoa myöhemmin hän alkoi kaikkien hämmästykseksi lukea.
Hän oli siinä vielä taitava. Sitä jatkui kuukauden -
ja sitten hän lopetti.
Eikä hän ole sen koommin lukenut eikä kirjoittanut.
Ette iloitse puolestani.
Iloitsen aina, kun ystäväni seuraa sydämensä ääntä.
Olen löytänyt todellisen kultani.
Pidä siitä sitten tiukasti kiinni.
Nyt sinun on levättävä. Vien sinut huoneeseesi.
Missä Amy on?
Olet niellyt merivettä. Keuhkosi ovat kärsineet.
Minä vien hänet. - Swafferin luo? Ei käy.
Minä huolehdin hänestä.
Kiitos hoidosta, Kennedy.
Paransit minut.
Hyvä on.
Foster! Olet halveksittava! Varmasti myös tyttäresi silmissä.
Ja te muut... Näitte hänen tovereittensa ruumiit.
Satoja ruumiita kirkon vieressä, jossa esitätte rukoilevanne.
Olette häpäisseet koko kylän.
Muistakaa, olutta ryystäessänne ja törkyjuttujanne kertoessanne -
ettei mies voi vajota alemmas, kuin mellakoida väkijoukon kanssa.
Nyt riittää... - En pelkää sinua.
Jos en olisi lääkäri, näyttäisin sinulle taivaan merkit.
Hyvää yötä, herrat.
Herra ja neiti -
pyydän lupaanne mennä naimisiin Amy Fosterin kanssa.
Kukaan muu ei häntä varmaan huoli.
Mene Darnfordiin ja pyydä lankoani käymään täällä.
Hae hevoseni, Tom!
Älä välitä ihmisten puheista, Mary.
Tämä ei päädy hyvin.
Mary. Isaac. - Anteeksi, että häiritsemme, rouva.
Tulet kotiin kanssamme nyt heti, Amy!
En.
Antaisinko hänen olla? Nyt sanon sen, Isaac.
Odotin sinua, ennen kuin hän koskikaan minuun.
Olin heidän orjansa, kuten sinä täällä.
Sekä isä että poika käyttivät minua hyväkseen.
Isaacin isä on isäsi. Ymmärrätkö? Isaac on veljesi.
Ei sanaakaan, ei kyyneltäkään.
Pahasta sait alkusi, ja pahana olet pysynyt.
Tule nyt, Mary.
Tulehan.
Amy ei ole täällä. Ehkä hän on äitinsä luona.
Siunatkoon! Foster sanoi hänen olevan Smitheillä.
Ei!
Pahasta sait alkusi, ja pahana olet pysynyt.
Amy!
Varo! Nopeasti!
Nopeasti!
He veivät kotini!
Mitä ikinä he tekevätkään, niin minä olen kotisi.
Ja sinä olet minun kotini.
Olen etsinyt sinua.
Onko tuo paras pukusi?
Täytyy hankkia sinulle uusi. Tuo ei kelpaa.
Ja neiti Foster tarvitsee kukkakimpun.
Hyppää kyytiin. Neiti Foster myös.
Matkaan.
Vauhtia, tyttöseni.
Olemme perillä.
Menkää sisään.
Herranen aika. Näytätte siltä, kuin palaisitte sodasta.
Tässä.
KIINTEISTÖN LUOVUTUSKIRJA
Voisitteko...
Appeni, herra Swaffer, pyysi minua toimittamaan tämän luovutuskirjan.
Talo ja sen maa-alueet kuuluvat nyt teille.
Omistatte ne -
ikuisiksi ajoiksi täysin omistusoikeuksin.
Anteeksi...? - Talo ja tontti ovat teidän.
Oletko onnellinen, rakkaani? - Erittäin onnellinen.
Kiitos.
Kiitos, herra. - ÄIkää minua kiittäkö.
Se oli tyttäreni ajatus.
Kiitos. - Mennään nyt kaikki kotiin.
Amy Foster, haluatko mennä naimisiin kanssani?
Jumala olkoon teille armollinen ja siunatkoon teitä -
jotta eläisitte yhdessä kunnes kuolema teidät erottaa.
Kirjoittakaa nimenne kirkonkirjaan.
Pidä puolesi sen orjapiiskuri Swafferin kanssa.
Ja käy tervehtimässä meitä joskus.
Amy...
Älä välitä vaimostani. Häntä vain harmittaa lähtösi.
Kiitos, herra Smith.
Olemme onnekkaita.
Sait pojan.
He odottavat sinua. - Kiitos.
Hän sanoi haluavansa nähdä meren.
Näyttäisitkö sen hänelle?
Pikku vauvani. Rakas poikani.
Näytän sinulle meren.
Meri.
Lapsi on äpärä. - Sillä on häntä!
Häipykää! - Hän on noita!
Mustalainen!
Häipykää!
Mitä täällä tapahtuu? - Tuo nainen löi häntä.
ÄIkää enää tulko lähelle lastani!
Mikä hätänä, Amy?
Mitä on tapahtunut?
Yanko!
Miksi et enää käy luonani?
Elätän itseni, teen työni.
En varasta. Miksi minua vihataan?
Siksi että olet tullut kaukaa. - Kaikki tulevat jostakin!
Tiedän, ettei siinä ole järkeä, mutta heille olet erilainen.
Välillänne on kuilu, jota ei voi ylittää.
En ymmärrä, mutta hyväksyn sen. Olen vahva ja kestän sen.
Mutta Amyn ja poikamme puolesta en hyväksy sitä.
Amykin on erilainen.
Haluaisin, että poikani puhuisi minun kieltäni.
Se on täysin luonnollista. - Mutta hän ei saa kärsiä siitä.
En halua, että hänestä tulee yksinäinen ja erilainen.
Olisi ikävää, jos lähtisitte, mutta ehkä niin olisi parempi.
Amyn koti on täällä.
Poikani lähtee täältä aikuisena.
Hänestä ei tule maanviljelijää kuten minusta.
Hänestä tulee samanlainen kuin teistä.
Minusta? Harkitsisin vielä asiaa.
Hän tulee käymään kouluja.
Hän perehtyy maailmankaikkeutemme arvoituksiin, kuten tekin.
Autatteko häntä? - Se olisi minulle kunnia.
Todellako?
Todella.
Kaikki on siis hyvin.
Älä eristäydy tänne. Käy välillä tervehtimässä minua.
Kaipaan keskustelujamme. Ja shakkitunteja.
Entä Amy? - Amy?
Voiko hänkin tulla?
En ollut ajatellut asiaa, mutta kyllä...
Ette pidä Amystä. - Tuo ei ole totta.
Onpa. Näen sen katseestanne. - En ajattele Amystä pahaa.
Hän ei vain olisi kovin hyvää illallisseuraa.
Yanko! - Kiitos, tohtori.
Yanko...
Talvi oli ankara.
Hänellä oli heikot keuhkot, mutta hän itse oli vahva.
Hän kaipasi kotiaan. Ja se hänet kaatoi.
Amy oli hänen kotinsa. Hän selviytyi haaksirikosta.
Hän opetteli uuden kielen ja kesti vihamielisyyden -
vain siksi, että hän oli löytänyt kotinsa Amy Fosterin sydämestä.
Ja Amy omansa hänen sydämestään. - Amy ei huolehtinut hänestä.
Istukaa alas.
Olkaa kiltti.
Ette osaa kuvitella kuinka hyvin Amy hänestä huolehti.
Lepää, rakkaani.
Yanko, Yanko...
Mene kotiisi siitä yskimään.
Pysyttele lämpinä. Mene kotiisi.
Kamala yö. Kaikki ovat sairaina.
En ymmärrä, mitä hän sanoo.
- Hänellä on keuhkotulehdus.
Kuume saa hänet hourailemaan.
Etkö voi pyytää jotain tulemaan? Edes täksi yöksi?
Kukaan ei halua tulla.
Kuume nousee vielä, ennen kuin se taittuu.
Pidä hänet lämpimänä ja juota paljon nestettä.
Se auttaa kuumeeseen.
Tässä on vähän oopiumia, niin hän saa levättyä.
Kaksi ruokalusikallista kuuden tunnin välein.
Minun täytyy nyt lähteä. Muut potilaat odottavat.
Herra Swaffer saattaisi tulla, jos pyytäisitte häntä.
Olen menossa toiseen suuntaan.
Palaan puoli neljän maissa.
Poikani!
Sinun täytyy juoda tämä. Kennedy käski.
Olen vierelläsi, rakkaani. Ja Stefan, pieni poikasi.
Me huolehdimme sinusta.
Kennedy tulee. Kennedy.
Se on tohtori Kennedy. - Pois tieltä!
Vaunu on uponnut mutaan, emmekä saa sitä irti.
Keventäkää kuormaa.
Vettä, anna minulle vettä.
Yanko, puhu englantia.
Jos et puhu englantia, en ymmärrä mitä sanot.
Anna minulle vettä.
Haluan vettä.
Oletko se sinä, äiti?
Aurinko paahtaa, ja olen tehnyt paljon töitä.
Anna minulle vettä. - En ymmärrä.
Tee jotain, auta minua.
Miksi teet tämän minulle?
Olen miehesi, olemme yhtä perhettä.
En ymmärrä. En osaa auttaa sinua.
Anna minulle vettä. - Ei!
Älä satuta lasta.
En anna sinun tehdä sitä.
Kerro mitä haluat. Kerro mitä haluat.
Anna minulle vettä. - Lopeta!
Anna minulle vettä! En pyydä mitään muuta.
Äiti!
Mieheni on hyvin sairas.
Tarvitsen apua.
Näen lapsenlapseni nyt ensimmäistä kertaa.
Et ole kutsunut meitä. - Mene sitten Swafferin luo.
Sinne on pitkä matka, ja Smith asuu vielä kauempana.
Sulje ovi. Kuka siellä on?
Vain mustalaiseukko myymässä kirouksia.
Olen aina rakastanut sinua, äiti.
Vaikka sinä et rakastanut minua.
Pysähtykää!
Mitä teet ulkona tuon lapsiraukan kanssa?
Haluatko tappaa lapsen? - Mieheni on sairas.
Tarvitsen apua. - Minunkin mieheni on sairas.
Vie lapsi kotiisi. Matkaan!
Lähdetään, Amy. - Mene miehesi luo.
Minä huolehdin lapsesta.
Yanko!
Hän lähti.
Haen laukkuni. Tulen heti takaisin.
Missä hän on? - En tiedä.
Teinkö jotain väärin?
Eikö hän rakasta minua enää? - En tiedä...
Varmasti rakastaa. - Pyysin vain vettä.
Vain vähän vettä.
Haen laukkuni.
En muuttaisi mitään, rakkaani.
Kultani. En muuttaisi mitään.
En minäkään.
Olemme onnekkaita.
Yanko? Yanko!
Miksi jätit hänet? Etkö kuunnellut mitä sanoin?
Miksi annoit hänen kuolla?
Hän halusi vain vettä. Vain vettä!
Rohkea seikkailija, joka oli rakastanut häntä -
makasi elottomana hänen sylissään.
Mutta Amy Foster ei sanonut sanaakaan.
Nyt Yanko on kadonnut vieden rakkauden kuvitelmat mennessään.
Ja hänen muistonsa tuntuu pyyhkiytyneen Amyn mielestä -
ohikiitävän varjon lailla.
Mietin, onko Amy unohtanut hänet yhtä täydellisesti -
kuin Yanko itse on kadonnut näistä maisemista.
Tohtori Kennedy! Kuinka voitte sanoa noin?
Kuinka voitte edes ajatella sellaista?
Teilläkin on ollut perhe.
Siitä on jo kauan aikaa, neiti Swaffer.
Olette itse pyyhkinyt muistot mielestänne.
Sokaisiko oma rakkautenne teidät näkemästä Amyn rakkautta?
Kannatte liian raskasta lastia harteillanne.
Kai kuitenkin huolehditte heistä?
Kiitos, neiti Swaffer.
Kiitos tästä keskustelusta.
Amy? Päivää.
Amy...
Olen ollut epäoikeudenmukainen sinua kohtaan.
Ilman mitään syytä.
Voitko antaa minulle anteeksi?
Kuka minulle antaa anteeksi?
Minä.
Hänkin antoi sinulle anteeksi.
Rakastan häntä maailman loppuun saakka.
Äiti, tule!
Äiti!
Kun nyt katson häntä -
ymmärrän, miksi meri syöksi Yankon juuri tälle rannalle.
Siksi että hän ja Amy Foster voisivat rakastaa toisiaan.
Ripped by: SkyFury